Den første aften var hans tema helliggørelse; men an kunne holde sig fra at nævne mit navn. Det gjorde han dog på en meget forsigtig måde. Den næste aften talte han mere frit, og frembragte den dyrebare bagtalelse, som holder så meget af, han gav folk sjældne lækkerbiskener i sin allerbedste stil, som han har samlet og fremstillet de sidste tredive år, som et anbefalelsesværdigt bevis på at Mrs. Whites syner ikke er fra Gud. I alle disse år lod det til at det er en hovedbyrde at følge i mit spor, og sprede disse udtalelser som bygger på falske vidner, nogle af dem var blevet utilfredse, fordi de var blevet irettesat for deres ondsindede kurs. Det har igen og igen vist sig, både ved pen og stemme og ved mange vidners vidnesbyrd, at disse rapporter ikke byggede på noget rigtigt; men hvilken bekymring har han for dette? Han elsker sine falsknerier, at opgive dem så godt. Og nu er vi næstekærlige nok til at påstå efter at de er blevet gentaget dem så mange gange, at han virkelig tror på mange af dem er rigtige, og føler sig ligeså nidkær som Saulus gjorde, troede at han gjorde Guds tjeneste ved at prøve at nedbryde dem. |