(303) Jag har blivit visad den upphöjda och ansvarsfulla ställning som Guds folk borde ha. De är jordens salt och världens ljus, och de måste vandra så som Jesus vandrade. De kommer att gå igenom stora svårigheter. Vår tid är en tid av strid och prövningar. Vår Frälsare säger i Uppenbarelseboken 3:21: ”Den som vinner seger, honom ska jag låta sitta med mig på min tron, såsom också jag har vunnit seger och sitter med min Fader på hans tron." Belöningen ges inte till alla som påstår sig vara Kristi efterföljare, utan till dem som segrar så som han segrade. Vi måste studera Kristi liv och lära oss vad det innebär att bekänna honom inför världen.
För att kunna bekänna Kristus måste vi ha honom att erkänna. Ingen kan verkligen bekänna Kristus, om inte Kristi sinne och ande är i honom. Om ett sken av gudsfruktan eller att erkänna sanningen alltid vore att bekänna Kristus, då kunde vi säga: Bred är den väg som leder till livet och många är de som finner den. Vi måste förstå vad det innebär att bekänna Kristus och på vilket sätt vi förnekar honom. Det är möjligt att bekänna Kristus med våra läppar och ändå förneka honom med våra gärningar. Andens frukter som visar sig i livet är att bekänna honom. Om vi har försakat allt för Kristus, kommer våra liv att vara ödmjuka, våra samtal handla om det himmelska och vårt beteende att vara oklanderligt. Sanningens mäktiga och renande inflytande på själen (304) och Kristi karaktär förverkligad i livet, är att bekänna honom. Om det eviga livets ord har såtts i våra hjärtan, blir frukten rättfärdighet och frid. Vi kan förneka Kristus i våra liv genom att tillåta oss själva att älska lättja eller genom att älska oss själva, genom att skoja och spexa och genom att söka världens ära. Vi kan förneka honom med vårt yttre genom att anpassa det efter världen, genom en stolt uppsyn eller påkostade kläder. Bara genom ständig vaksamhet och ihärdig och nästan oavbruten bön kommer vi att kunna visa Kristi karaktär eller sanningens helgande inflytande i våra liv. Många driver Kristus från sina familjer genom ett otåligt och hetsigt humör. Sådana människor har något att övervinna på det området.
Mänsklighetens nuvarande försvagade tillstånd visades mig. Varje generation har blivit svagare, och alla slags sjukdomar plågar människosläktet. Tusentals stackars människor med deformerade, sjukliga kroppar, trasiga nerver och dystra tankar släpar sig fram i bedrövliga liv. Satans makt över den mänskliga familjen tilltar. Om Herren inte snart skulle komma och krossa hans makt, skulle jorden snart vara avfolkad.
Jag fick se att Satan särskilt använder sin makt mot Guds folk. Många framställdes för mig i ett tvivlande, förtvivlat tillstånd. Kroppsliga krämpor påverkar sinnet. En slug och mäktig fiende följer oss i spåren och använder sin styrka och skicklighet för att få oss att vika av från den rätta vägen. Och det är alltför vanligt att Guds folk inte är på sin vakt, och därför okunniga om hans påfund. Han verkar med sådana medel som bäst håller honom dold för oss, och ofta når han sitt mål.
Bröder har investerat pengar i patenträttigheter och andra företag och har fått andra att engagera sig, som inte kunde orka med de bekymmer och besvär som sådana affärer för med sig. Deras ängsliga och överansträngda sinnen påverkar deras redan sjuka kroppar på ett negativt sätt, och så ger de upp, vilket gör dem ännu mer förtvivlade (305). De tappar all tro på sig själva och tror att Gud har övergett dem, och de vågar inte tro att han kommer att vara nådig emot dem. Dessa stackars människor kommer inte att lämnas att kontrolleras av Satan. De kommer att ta sig igenom mörkret och på nytt fästa sin vacklande tro på Guds löften. Han kommer att befria dem och vända deras sorg och klagan till frid och glädje. Men det visades mig att dessa människor måste lära sig genom sitt lidande att låta bli patenträttigheter och dessa olika projekt. De borde inte ens låta sina bröder övertala dem att trassla in sig i sådana företag, för deras förväntningar kommer inte att infrias, och så kommer de att kastas ut på fiendens slagfält obeväpnade inför striden. Pengar som borde läggas i Guds skattkammare för att främja hans verk, går förlorade när de investeras i någon av dessa moderna uppfinningar. Om några som bekänner sig till sanningen känner sig fria att satsa på dessa patenträttigheter och uppfinningar och är kapabla till det, borde de inte gå runt bland sina trosbröder och göra dem till sitt arbetsfält, utan gå till icke troende. Låt inte ditt namn och din bekännelse som adventist locka dina bröder som önskar avskilja sina pengar för Guds räkning. Gå istället till världen, och låt den grupp som inte bryr sig om att påskynda Guds verk investera sina pengar.
Jag blev visad hur nödvändigt det är att öppna våra hem och våra hjärtan för Herren. När vi på allvar börjar arbeta för oss själva och våra familjer, då kommer vi att få hjälp från Gud. Det visades mig att enbart att helighålla sabbaten och att be morgon och kväll inte är några säkra tecken på att vi är kristna. Dessa yttre ritualer kan strikt följas allihop, men ändå kan verklig gudsfruktan saknas. Titusbrevet 2:14: "Han som gav sig själv för oss, för att han skulle friköpa oss från all orättfärdighet och rena åt sig ett egendomsfolk, uppfyllt av iver att göra goda gärningar. " Alla som bekänner sig (306) vara Kristi efterföljare borde kontrollera sitt eget humör och inte tillåta sig själva att tala retligt och otåligt. Maken och fadern borde hålla inne med de otåliga ord som han just tänkte uttala. Han borde notera konsekvenserna av sina ord, så att de inte orsakar sorg och gör skada.
Svagheter och sjukdomar drabbar särskilt kvinnor. Familjens lycka beror till stor del på hustrun och modern. Om hon är svag och nervös och får överanstränga sig med för mycket arbete, då blir hon nedstämd, för sinnet påverkas av kroppslig trötthet. Sedan bemöter maken henne alltför ofta kyligt och reserverat. Om inte allt flyter så smärtfritt som han skulle önska lägger han skulden på hustrun och modern. Han är nästan helt okunnig om hennes bekymmer och bördor, och vet inte alla gånger hur han ska visa henne förståelse. Han inser inte att han hjälper den store fienden i hans arbete med att riva ner. Han borde genom tro på Gud bjuda Satan motstånd, men han verkar blind för både sina egna och hennes intressen. Han behandlar henne likgiltigt. Han vet inte vad han gör. Han motverkar sin egen lycka och förstör glädjen i sin familj. Hustrun tappar modet och blir nedstämd. Hoppet och glädjen är borta. Hon utför sina dagliga sysslor mekaniskt eftersom hon ser att hennes arbete måste göras. Hennes brist på glädje och tillförsikt känns i hela familjen. Det finns många sådana olyckliga familjer i adventisternas led. Änglar för dessa skamliga nyheter till himmelen och ängeln som för anteckningar noterar alltihop.
Maken borde visa stort intresse för sin familj. Han borde speciellt vara mycket mån om en svag hustrus känslor. Han kan stänga ute mycket sjukdom. Vänliga, glada och uppmuntrande ord kommer att visa sig vara effektivare än de starkaste läkemedel. De ger mod till den som är missmodig och bedrövad. Den lycka och det solsken som kommer in i familjen genom vänliga (307) handlingar och uppmuntrande ord kommer att betala sig tiofalt. Maken borde hålla i minnet att en stor del av ansvaret för att fostra barnen vilar på modern, att hon har stort inflytande när det gäller att forma barnens sinnen. Det borde väcka hans ömmaste känslor och han borde omtänksamt lätta hennes bördor. Han borde uppmuntra henne att förlita sig på hans stora kärlek och rikta hennes tankar mot himmelen där det finns kraft och frid och slutligen vila för den som är trött. Han borde inte komma hem nedtyngd av bekymmer, utan borde med sin närvaro sprida solsken i familjen och uppmuntra sin hustru att se uppåt och lita på Gud. Tillsammans kan de göra anspråk på Guds löften och låta familjen ta del av hans rika välsignelser. Ovänlighet, klagan och vrede utestänger Jesus från hemmet. Jag såg att Guds änglar kommer att fly från ett hem där det är ovänliga ord, retlighet och bråk.
Jag har också blivit visad att det ofta finns stora brister hos hustrun. Hon anstränger sig inte tillräckligt för att behärska sitt eget humör och göra hemmet lyckligt. Hon är ofta retlig och klagar utan orsak. Maken kommer hem från sitt arbete, trött och bekymrad, och möter en dyster uppsyn i stället för glada och uppmuntrande ord. Han är bara människa, och hans känslor för hustrun försvagas, han förlorar kärleken till hemmet, hans liv förmörkas och han tappar modet. Han förlorar sin självaktning och den värdighet som Gud fordrar att han ska upprätthålla. Maken är familjens huvud, liksom Kristus är församlingens huvud. Allt som hustrun gör för att minska hans inflytande och ta honom från den värdiga och ansvarsfyllda ställningen, misshagar Gud. Det är hustruns plikt att låta sina önskningar och sin vilja underordnas sin make. Båda borde underordna sig varandra, men Guds ord ger makens omdöme företräde. Hustrun förlorar inte sin värdighet genom att underordna sig den man hon valt som sin vägledare, rådgivare och (308) beskyddare. Maken borde upprätthålla sin ställning i familjen med all ödmjukhet, men ändå beslutsamt. Några har ställt frågan: Måste jag vara på min vakt och alltid behärska mig? Jag har blivit visad att vi har en stor uppgift framför oss, att utforska våra egna hjärtan och noga vaka över oss själva. Vi borde lära oss var vi misslyckas och sedan vara vaksamma på den punkten. Vi måste ha fullständig kontroll över vårt eget humör. "Om någon inte felar i ord, är han en fullkomlig man som också kan tygla hela sin kropp." Det ljus som lyser på vår väg, den sanning som vi genom vårt samvete förstår är rätt, kommer antingen att fördöma och förgöra själen, eller helga och förvandla den. Vi lever alltför nära slutet av prövningens tid för att nöja oss med ett ytligt arbete. Samma goda beteende som vi hittills har betraktat som tillräcklig kommer inte att upprätthålla oss nu. Vår tro måste öka och vi måste bli mer lika Kristus i beteende och sinnelag, för att vi ska kunna uthärda och framgångsrikt stå emot Satans frestelser. Guds nåd är tillräcklig för varje Kristi efterföljare.
Våra ansträngningar att stå emot Satans angrepp måste vara allvarliga och uthålliga. Han använder sin styrka och skicklighet för att försöka få oss att avvika från den rätta vägen. Han bevakar oss när vi går ut och när vi kommer in, för att han ska få tillfälle att skada och förgöra oss. Han verkar mest framgångsrikt i det fördolda med att skada dem som är ovetande om hans planer. Han skulle inte få övertaget om man förstod hur han angriper. De redskap som han använder för att nå sina mål, och för att skjuta iväg sina brinnande pilar, är ofta medlemmarna i vår egen familj.
De som vi älskar kanske talar och handlar utan att behärska sig, vilket kan såra oss djupt. Det var inte deras avsikt att göra det, men Satan förstorar upp deras ord och handlingar i våra tankar, och skjuter på så sätt en pil från sitt koger för att genomborra oss. Vi gör oss hårda för att stå emot den som vi tycker har sårat oss, och genom att göra det uppmuntrar vi Satans frestelser. I stället för att be till Gud om kraft att motstå Satan tillåter vi att (309) vår lycka skadas genom att försöka kräva det som vi kallar "våra rättigheter". På så sätt ger vi Satan en dubbel fördel. Vi lever ut våra sårade känslor, och Satan använder oss som sina redskap för att såra och göra dem ledsna som inte menade att såra oss. Makens krav kan ibland tyckas orimliga för hustrun. Men om hon lugnt och behärskat skulle se dem från den andra sidan, i så positivt ljus som möjligt från hans ståndpunkt, skulle hon upptäcka att det skulle bespara dem båda sorg och ge dem stor seger över Satans frestelser, om hon gav upp sin egen väg och lät honom bestämma, även om det gick emot hennes känslor.
Jag såg att fienden kommer att strida, antingen för att förstöra de rättfärdigas användbarhet eller för att ta deras liv. Han kommer att försöka störa deras frid så länge de lever i denna värld. Men hans makt är begränsad. Han kan få prövningens ugn att bli hetare, men Jesus och änglarna kommer att vaka över den kristne som litar på honom, så att ingenting utom slagget förgörs. Den eld som Satan tänt har ingen makt att fördärva eller skada den ädla metallen. Det är viktigt att vi stänger varje tänkbar dörr, så att Satan inte kan komma in. Det är varje familjs förmån att leva så att Satan inte kan utnyttja något de kan säga eller göra, för att bryta ned varandra. Varje familjemedlem borde hålla i minnet att alla har fullt upp med att motstå vår listiga fiende. Med innerliga böner och orubblig tro måste var och en lita på Kristi blods förtjänster och göra anspråk på hans frälsande kraft.
Mörkrets makter samlar sig omkring själen och utestänger Jesus från vår syn, och tidvis kan vi bara vänta i sorg och bestörtning tills molnen passerar. Dessa perioder är ibland fruktansvärda. Det vi hoppas verkar inte slå in och missmod griper oss. I dessa fruktansvärda stunder måste vi lära oss att förtrösta, att helt förlita oss på försoningens förtjänster, och att i all vår hjälplösa ovärdighet förlita oss på den korsfäste och uppståndne Frälsarens förtjänster. Vi kommer aldrig (310) att gå under när vi gör det - aldrig! När ljuset lyser på vår stig är det inte svårt att vara stark i nådens kraft. Men att vänta tålmodigt i hoppet, när moln omsluter oss och allt är mörkt, kräver tro och underkastelse som gör att vår vilja uppslukas av Guds vilja. Vi blir för snabbt missmodiga och ropar enträget om att prövningen ska tas bort från oss, när vi i stället borde be om tålamod att uthärda och nåd att övervinna.
Utan tro är det omöjligt att behaga Gud. Vi kan få Guds frälsning i våra familjer, men vi måste tro för att få den, leva för att få den och ha en kontinuerlig, förblivande tro och tillit till Gud. Vi måste behärska ett hetsigt humör och kontrollera våra ord, och på så sätt kommer vi att vinna stora segrar. Om vi inte kontrollerar våra ord och vårt humör är vi Satans slavar. Vi är honom underdåniga. Han tar oss till fånga. Allt grälande och alla ovänliga, otåliga och retliga ord är offer som frambärs till hans sataniska majestät. Det är dyrbara offer, dyrbarare än något offer som vi kan ge till Gud, för de fördärvar hela familjers frid och lycka, förstör hälsan och är slutligen orsak till att vi förlorar även ett evigt och lyckligt liv. Den behärskning som Guds ord ålägger oss är för vårt eget bästa. Den ökar lyckan i våra familjer och hos alla som finns omkring oss. Den förfinar vår smak, helgar vårt omdöme och ger frid i sinnet och till sist ger den oss det eviga livet. Med denna heliga återhållsamhet kommer vi att växa till i nåd och ödmjukhet, och det kommer att bli lätt att tala på rätt sätt. Det naturliga hetsiga humöret kommer att kontrolleras. En inneboende Frälsare kommer att styrka oss varje stund. Tjänande änglar kommer att dröja sig kvar i våra hem och med glädje föra nyheterna till himlen, om våra framsteg i det gudomliga livet, och ängeln som för räkenskap kommer att göra en glad och lycklig notering.