(Se Appendix) (456) Kära bröder och systrar: Min ursäkt för att åter igen dra er uppmärksamhet till frågan om klädsel är att somliga inte verkar förstå vad jag skrivit tidigare. Några, kanske de som inte vill tro det jag har skrivit, har försökt skapa förvirring i våra församlingar kring detta viktiga ämne. Många brev har skrivits till mig som jag inte har haft tid att besvara, brev som beskriver problem. För att besvara de många frågorna kommer jag nu med följande uttalanden, som jag hoppas ska avsluta diskussionen för gott, vad gäller mina vittnesbörd.
Somliga hävdar att det som jag skrev i Testimony for the Church nr 10 inte stämmer överens med mitt vittnesbörd i skriften med titeln, How to Live. De har skrivits utifrån samma åsikt. Följaktligen handlar det inte om två synsätt som motsäger varandra, som somliga kanske föreställer sig. Om det finns någon skillnad handlar det bara om sättet att uttrycka sig. I Testimony for the Church nr 10 skrev jag följande:
”Icke-troende borde inte ges någon anledning att klandra vår tro. Vi anses vara udda och egendomliga och vi borde inte handla så att icke-troende får anledning att tycka att vi är mer udda och egendomliga än vår tro kräver. Somliga som tror på sanningen kan tycka att det skulle vara mer hälsosamt för trossystrarna att anta (457) den amerikanska dräkten, men om det sättet att klä sig skulle hämma vårt inflytande bland icke-troende så att vi inte så lätt kunde nå dem, då borde vi absolut inte börja med den, även om vi fick lida mycket på grund av det. Men somliga är lurade när de tror att det finns så många förde-lar med denna klädstil. Samtidigt som den kan vara bra för somliga, är den till nackdel för andra.
Jag såg att Guds ordning har vänts upp och ner, och att hans speciella anvisningar har ignorerats av dem som har antagit den amerikanska dräkten. Jag blev hänvisad till 5 Mosebok 22:5: `En kvinna ska inte bära något som tillhör en man, och en man ska inte heller klä sig i kvinnokläder, för var och en som gör sådant är avskyvärd för HERREN, din Gud.´ Gud vill inte att hans folk ska införa den s.k. reformdräkten. Det är en oblyg klädsel, fullständigt opassande för Kristi anspråkslösa och ödmjuka efterföljare.
Det är en tilltagande trend att kvinnor ska klä sig och se ut på ett sätt som liknar det andra könet så mycket som möjligt, och att utforma sina kläder så att de är mycket lika männens, men Gud kallar det avskyvärt. `Likaså ska också kvinnorna pryda sig i anständig dräkt med blygsamhet och återhållsamhet.´ 1 Timoteusbrevet 2:9.
De som känner sig kallade att ansluta sig till den rörelse som verkar för kvinnornas rättigheter och den så kallade klädreformen, kan lika gärna bryta all kontakt med den tredje ängelns budskap. Den anda som åtföljer den ena kan inte vara i harmoni med den andra. Bibeln är tydlig när det gäller mäns och kvinnors relationer och rättigheter. Spiritualisterna har i stor utsträckning lagt sig till med detta egendomliga klädmode. Sjundedagsadventister, som tror att de andliga gåvorna ska återupprättas, stämplas ofta som spiritualister. Låt dem lägga sig till med denna klädstil, och deras inflytande är dött. Folk skulle betrakta dem ungefär som spiritualister och skulle vägra att lyssna på dem.
Med den så kallade klädreformen följer en lättfärdig och framfusig anda som stämmer överens med kläderna. Anständighet och blygsamhet verkar försvinna från många när de antar denna klädstil. Jag blev visad att Gud vill att vi ska välja en kurs som är konsekvent och logisk. Låt systrarna lägga sig till med den amerikanska dräkten, och de kommer att fördärva både sitt eget och sina mäns inflytande. De skulle komma att användas som ett varnande exempel och bli förlöjligade. Vår Frälsare säger: `Ni är världens ljus.´ `Låt ert ljus lysa inför människorna, så att de ser era goda gärningar och prisar er Fader, som är i himlarna.´ Det finns ett stort arbete för oss att utföra i världen och Gud vill inte att vi ska välja en kurs som försvagar eller förstör vårt inflytande i världen.”
Ovanstående gavs till mig som en tillrättavisning för dem som vill anta en klädstil som liknar den som bärs av män. Men samtidigt blev jag visad det skadliga med kvinnornas vanliga klädstil. För att korrigera detta skrev jag också följande som man finner i Testimony for the Church nr 10:
”Vi anser inte att det överensstämmer med vår tro, att klä oss i den amerikanska dräkten, att bära krinoliner eller att gå till ytterligheter genom att bära långa klänningar som släpar i trottoarer och gator. Om kvinnor hade klänningar som slutade några centimeter ovanför smutsen på gatorna, skulle deras kläder vara anständiga, de skulle vara lättare att hålla rena och hålla längre. Sådan klädsel skulle stämma överens med vår tro.”
Jag kommer nu att ge ett utdrag från det jag skrivit om detta ämne på andra ställen:
”Kristna ska inte försöka göra sig till åtlöje genom att klä sig annorlunda än världen. Men om de, när de följer sin övertygelse om hur de bör klä sig anständigt och hälsosamt, upptäcker att de är omoderna ska de inte ändra sin klädsel för att vara lika världen. De bör i stället ge prov på ädelt oberoende och moraliskt mod att göra det som är rätt, även om hela världen är annorlunda än de. Om världen inför en anständig, bekväm och hälsosam klädstil som överensstämmer med bibeln, kommer det (459) inte att förändra vårt förhållande till Gud eller till världen om vi antar en sådan klädstil. Kristna borde följa Kristus och anpassa sina kläder efter Guds ord. De borde undvika ytterligheter. De borde ödmjukt gå sin väg rakt fram, oavsett om de får applåder eller kritik, och borde hålla sig till det rätta för dess egen skull.
Kvinnor bör klä sina ben med hänsyn till hälsa och välbefinnande. Deras fötter och ben behöver kläs lika varmt som männens. Den moderna klänningens längd är förkastlig av flera skäl:
1. Det är extravagant och onödigt att ha klänningen så lång att den släpar i trottoaren och gatan.
2. En klänning som är så lång drar åt sig dagg från gräset och lera från gatorna och är därför smutsig.
3. I sitt nedsmutsade tillstånd kommer den i kontakt med de känsliga anklarna, som inte är tillräckligt skyddade, kyler snabbt ner dem och riskerar därmed liv och hälsa. Detta är en av de vanligaste orsakerna till förkylning och förstorade lymfknutor.
4. Den onödiga längden lägger en extra tyngd på höfterna och de inre organen.
5. Den hindrar en när man ska gå och är ofta i vägen för andra människor.
Det finns ännu en annan klädstil, som har antagits av en grupp s.k. kläd-förbättrare. De tar efter det motsatta könet så mycket så möjligt. De bär keps, långbyxor, väst, rock och stövlar. Stövlarna är klädedräktens mest känsliga del. De som antar och förespråkar denna klädstil, driver den så kallade klädreformen så långt att den blir motbjudande. Resultatet kommer att bli förvirring. Somliga som antar denna dräkt, kan ha rätt i sina generella åsikter om hälsofrågan, men de skulle uträtta mycket mer gott om de inte drev klädfrågan till sådana ytterligheter.
I denna klädstil har Guds ordning blivit upp och nervänd och hans särskilda anvisningar har ignorerats. 5 Mosebok 22:5: `En (460) kvinna ska inte bära något som tillhör en man, och en man ska inte heller klä sig i kvinnokläder, för var och en som gör sådant är avskyvärd för HERREN, din Gud.´ Gud skulle inte vilja att hans folk antar denna klädstil. Det är inte någon anständig klädsel och passar överhuvudtaget inte anständiga, ödmjuka kvinnor, som bekänner sig vara Kristi efterföljare. Alla som förespråkar att man ska avskaffa skillnaden mellan mäns och kvinnors klädsel, tar för lätt på Guds förbud. Den extrema ståndpunkt som somliga av klädreformens anhängare har tagit i denna fråga, förstör deras inflytande.
Gud avsåg att det skulle vara en tydlig skillnad mellan mäns och kvinnors kläder och han har ansett frågan tillräckligt viktig för att ge uttryckliga anvisningar om den. Om samma klädsel bars av båda könen skulle det skapa förvirring och brottsligheten skulle öka avsevärt. Om aposteln Paulus levde och fick se kvinnor som bekänner sig frukta Gud bära sådana kläder, skulle han tillrättavisa dem. ` Likaså ska också kvinnorna pryda sig i anständig dräkt med blygsamhet och återhållsamhet, inte med håruppsättningar eller guld eller pärlor eller dyrbara kläder, utan med goda gärningar såsom det passar kvinnor som bekänner sig vara gudfruktiga.´ De flesta bekännande kristna ignorerar fullständigt apostlarnas undervisning och bär guld, pärlor och dyrbara kläder.
Guds lojala folk är världens ljus och jordens salt. De borde alltid tänka på att deras inflytande är värdefullt. Om de skulle byta ut sina extremt långa klänningar mot extremt korta, skulle de i stor utsträckning förstöra sitt inflytande. Icke-troende, som det är deras plikt att hjälpa och försöka dra till Guds Lamm, skulle känna avsmak. Kvinnors kläder kan förbättras på många sätt avseende hälsan, utan att man gör så stora förändringar att det väcker avsmak hos dem som ser det.
Kroppen bör inte pressas samman det minsta med korsetter och valben. Kläderna ska sitta ledigt, så att lungorna och hjärtat kan arbeta på ett hälsosamt sätt. Klänningen bör (461) nå strax under övre kanten på stövlarna, men vara tillräckligt kort för att klara sig undan smutsen på trottoarer och gator utan att man behöver lyfta upp den med handen. En ännu kortare klänning skulle vara passande, praktisk och hälsosam för kvinnor när de utför sitt hushållsarbete och särskilt för dem som behöver utföra mer eller mindre utomhusarbete. Med denna klädstil behövs bara en lätt kjol, eller högst två. Den skulle knäppas fast vid ett klänningsliv eller hållas uppe med hängslen. Höfterna formades inte för att bära tunga bördor. De tunga kjolar som somliga bär, tynger ner höfterna och har gett upphov till olika sjukdomar som inte är så lätta att bota. De som blir sjuka verkar inte förstå orsaken till sitt lidande utan fortsätter att bryta mot kroppens lagar genom att snöra ihop midjan och bära tunga kjolar, tills de blivit invalider för livet. När man påpekar deras misstag kommer många genast att utbrista: ”Varför det? En sådan klädstil skulle vara gammalmodig!” Vad spelar det för roll om den är det? Jag önskar att vi kunde vara gammalmodiga i många avseenden. Om vi kunde ha den gammaldags styrka som utmärkte gammaldags kvinnor från tidigare generationer, skulle det vara önskvärt. Jag talar inte av okunskap när jag säger att det sätt som kvinnor klär sig på, tillsammans med att de ger efter för sin aptit, är den främsta orsaken till deras nuvarande svaga och sjukliga tillstånd. Det är nog bara en kvinna på tusen som klär sina ben som hon borde. Oavsett vilken längd klänningen har, så bör deras ben vara lika ordentligt påklädda som männens. Det kan uppnås genom att bära fodrade byxor som dras ihop med ett band och fästs runt vristen eller med full vidd upptill och avsmalnande nedtill. De bör vara tillräckligt långa för att nå ner till skorna. Ben och anklar som är klädda på det sättet är skyddade mot vinden. Om man skyddar fötter och ben med varma kläder, kommer blodet att cirkulera jämnt fördelat och blodet kommer att förbli rent och friskt, eftersom det inte kyls ner eller hindras i sitt naturliga flöde genom kroppen.”
(462) Huvudproblemet för många gäller klänningens längd. Somliga hävdar att ”övre kanten av stöveln” betyder till övre kanten av sådana stövlar som män brukar ha, som nästan når upp till knät. Om kvinnor brukade ha sådana stövlar, då borde man inte kritiseras dessa personer när de säger sig ha uppfattat saken på det sättet. Men eftersom kvinnor i allmänhet inte bär sådana stövlar, har dessa personer inte rätt att tolka mig så som de har låtsats göra.
För att visa vad jag menade och att det råder harmoni mellan mina vittnesbörd i denna fråga, vill jag här ge ett utdrag från mina manuskript som jag skrivit för ungefär två år sedan:
”Sedan artikeln om kläder publicerades i How to Live , har somliga missförstånd den tanke jag ville förmedla. De har gjort en extrem tolkning om det som jag har skrivit om klänningens längd, och har uppenbarligen haft svårigheter med den saken. Med utgång från sin förvanskade syn på saken har de diskuterat frågan om att göra klänningen kortare, tills deras andliga syn har blivit så förvirrad och de bara kan se människor som vandrande träd. De har tyckt att de kunde se en motsägelse i min artikel om klädsel, som nyligen gavs ut i How to live och artikeln om samma ämne i Testimony for the Church nr 10. Jag måste hävda att jag är den som bäst kan bedöma det som har framställts för mig i syner. Ingen behöver oroa sig för att jag genom mitt liv ska motsäga mitt eget vittnesbörd, eller att jag inte skulle lägga märke till någon verklig motsättning i de syner som jag fått.
I min artikel om klädsel i How to live försökte jag att presentera en sund, bekväm, ekonomisk och ändå anständig och klädsam klädstil för kristna kvinnor, om de ville välja det. Jag försökte, kanske inte tillräckligt bra, att beskriva en sådan klädsel. `Klänningen bör nå strax under övre kanten på stövlarna men bör vara kort nog för att inte släpa i smutsen på trottoarer och gator, utan att man behöver lyfta upp den med handen.´ Somliga (463) har hävdat att med övre kanten av stöveln menade jag övre kanten av sådana stövlar, som män oftast bär. Men med `övre kanten av stövlarna´ menade jag övre kanten av en stövel eller damask som kvinnor brukar använda. Om jag hade trott att jag skulle bli missuppfattad hade jag skrivit tydligare. Om det varit vanligt för kvinnor att använda högskaftade stövlar som män brukar, kunde jag hitta en ursäkt för detta missförstånd. Jag tycker att språket är mycket tydligt såsom det står nu och att ingen behöver blir förvirrad. Var snäll och läs igen: `Klänningen bör nå strax under övre kanten på stövlarna.´ Läs nu fortsättningen: `men vara tillräckligt kort för att klara sig undan smutsen på trottoarer och gator utan att man behöver lyfta upp den med handen. En ännu kortare klänning skulle vara passande, praktisk och hälsosam för kvinnor när de utför sitt hushållsarbete och särskilt för dem som behöver utföra mer eller mindre utomhusarbete.´
Jag kan inte se någon ursäkt för förnuftiga människor att missuppfatta och förvränga det jag menar. Om jag hade menat stövlar med höga skaft som nästan når till knät, när jag talade om klänningens längd, varför skulle jag då ha lagt till: ”men [klänningen] vara tillräckligt kort för att klara sig undan smutsen på trottoarer och gator utan att man behöver lyfta upp den med handen? ´Om högskaftade stövlar avsågs, skulle klänningen självklart vara tillräckligt kort för att klara sig undan smuts från trottoarer och gator utan att man behöver lyfta upp den, och skulle vara tillräckligt kort för alla typer av arbete. Rykten har spritts, att `syster White har den amerikanska dräkten på sig´ och att denna typ av dräkt är allmänt accepterad och används av systrarna i Battle Creek. Här blir jag påmind om ordspråket som säger att `en lögn hinner runt hela världen medan sanning sätter på sig stövlarna.´ En syster berättade allvarligt för mig att hon hade fått uppfattningen att den amerikanska dräkten skulle användas av de sabbatsfirande systrarna, och att om en sådan klädstil skulle genomdrivas skulle hon inte anpassa sig efter det, för hon kunde aldrig förmå sig till att bära en sådan dräkt.
(464) Angående att jag skulle bära den korta klänningen, vill jag säga att jag bara har en kort klänning, och den är inte mer än en fingerlängd kortare än de klänningar som jag brukar bära. Jag har haft på mig denna korta klänning ibland. På vintern steg jag upp tidigt och tog på mig min korta klänning som jag inte behövde lyfta upp med händerna för att den inte skulle släpa i snön. Jag promenerade raskt, mellan en och en halv och tre kilometer, före frukost. Jag har haft den på mig flera gånger till kontoret, när jag skulle gå genom nysnö eller när det var mycket vått och lerigt. Fyra eller fem systrar i församlingen i Battle Creek har gjort i ordning korta klänningar till sig själva, att ha på sig när de tvättar och städar. En kort klänning har inte burits på gatorna i staden Battle Creek och har aldrig burits på några möten. Min avsikt var att korrigera det nuvarande modet, den extremt långa klänningen som släpar på marken, och även att justera den extremt korta klänningen, som når ungefär till knäna, som används av en viss grupp. Jag blev visad att vi borde undvika båda ytterligheterna. Genom att bära en klänning som når ungefär till övre kanten av en kvinnas känga slipper vi nackdelarna med den extremt långa klänningen, och vi slipper även nackdelarna med den extremt korta klänningen och att bli illa sedda på grund av den.
Jag skulle råda dem som gör i ordning en kort klänning att arbeta i, att visa god smak och att göra den prydlig när den sys. Se till att den görs ordentligt så att den passar figuren fint. Även om det är ett arbetsplagg bör den vara snygg och klippas till efter ett mönster. När systrarna håller på med sitt arbete ska de inte sätta på sig kläder som får dem att se ut som fågelskrämmor, som skrämmer bort kråkor från majsfältet. Det betyder mer för deras män och deras barn att se dem i ett snyggt och välsittande plagg, än för dem som bara är gäster eller främlingar. Somliga hustrur och mödrar verkar tycka att det inte spelar någon roll hur de ser ut när de håller på med sitt arbete och när det bara är deras män och barn som ser dem. Men de är mycket noga med att klä sig fint för dem som inte har några särskilda (465) anspråk på dem. Är det inte viktigare att få mannens och barnens uppskattning och kärlek, än främlingars och vanliga vänners? Mannens och barnens lycka bör vara heligare för varje hustru och mor än någon annans. Kristna systrar borde aldrig klä sig extravagant, men alltid klä sig så snyggt, anständigt och hälsosamt som deras arbete tillåter.”
Klänningen som beskrivs ovan anser vi vara värdig att kallas den korta reformklänningen. Den har börjat användas av Western Health Reform Institute och av några av systrarna i Battle Creek och på andra platser där saken har lagts fram på ett riktigt sätt för folket. Denna modesta klänning är mycket annorlunda jämfört med den så kallade amerikanska reformdräkten, som är mycket lik de kläder som män bär. Den består av en väst, långbyxor och en klänning som liknar en rock och som når ungefär halvvägs mellan höften och knäet. Denna dräkt har jag motsatt mig, på grund av det som har visats mig vara i harmoni med Guds ord. Den andra har jag däremot rekommenderat som anständig, bekväm, praktisk och hälsosam.
En annan orsak till att jag på nytt riktar uppmärksamheten mot klädfrågan, är att inte en av tjugo systrar, som bekänner sig tro Testimonies, har tagit det första steget i klädreformen. Man kan säga att syster White brukar ha sina klänningar längre när hon framträder offentligt, än de klänningar som hon rekommenderar andra att bära. På det vill jag svara, att när jag besöker en plats för att tala till människor där ämnet är nytt och det finns fördomar, anser jag att det är bäst att vara försiktig och inte täppa till öronen på dem genom att bära kläder som skulle väcka anstöt hos dem. Men efter att jag lagt fram saken för dem och förklarat min ståndpunkt helt och fullt, framträder jag i reformklänningen inför dem, för att illustrera min undervisning.
När det gäller att bära krinoliner, går klädreformen mycket längre. De kan inte användas i reformen. Och det är alldeles för sent att tala om att bära krinoliner, stora eller små. (466) Min hållning i den frågan är precis vad den alltid har varit, och jag hoppas att jag inte ska hållas ansvarig för vad andra kan tänkas säga om detta, eller för vad de som väljer att ta på sig krinoliner gör. Jag protesterar mot hur man förvrängt mina privata samtal i denna fråga, och ber att det som jag har skrivit och publicerat betraktas som min fastslagna hållning.